Dette er tiltakene StB iverksatte mot deg.
Det de beskriver her, skjedde aldri.
TIDLIGERE
Viktor er kanskje det beste påvirkningsmiddelet vi har.
Men vi har ham ikke, eller hva?
Når han dukker opp, skal vi presse den jævelen.
Dette er slutten.
Men det er likegyldig hvem som styrer.
Så lenge alt fortsetter som det skal.
Men hva med den gale kvinnen?
Maries ekskjæreste vil styre hele StB.
Og du har ikke tenkt på å snakke med ham?
Jeg må inn på den russiske militærbasen i Ralsko.
Hva forventet du å finne her?
Det er Smith fra den britiske ambassaden.
Jeg har nyheter om Viktor Skala.
Den døde mannen du fant, må være han som skulle hente meg.
Han er en russer som jobber for britene. Eller han gjorde det.
- Han skulle hjelpe meg inn. - For å gjøre hva?
Det kan jeg ikke fortelle deg.
Du må forstå at jeg ikke burde fortelle deg noe.
Russerne må ha oppdaget det, drept ham, kjørt på oss og...
Det var ikke russerne eller StB.
- Det var to fylliker fra Tuzex. - Hvordan vet du det?
Fordi jeg snakket med han som gjorde det.
Det var en ulykke.
Disse russerne dine hadde ingenting med det å gjøre.
Og de hadde ikke noe med kidnappingen å gjøre heller, hva?
Jeg trodde at du var død.
At de skulle drepe meg også. Eller gjøre noe mot søsteren min...
Det var alltid noen som fulgte etter meg.
Jeg endte opp i et galehus. Så jeg vil vite sannheten.
Hvor var du hele den tiden? Hva gjorde du?
Og hvem gjorde dette mot deg?
Gerald.
Etter ulykken fikk jeg panikk.
Frem til nå var jeg sikker på at KGB var etter meg.
Jeg måtte forsvinne før de prøvde å drepe meg en gang for alle.
Og da jeg så ambulansen og at du ville klare deg...
Gerald fikk meg til å tro at han tok meg til sikkerhet.
Men de låste meg inne i en kjeller og banket meg.
Men hvorfor?
Fordi han tror at jeg er StB-agent.
Hvorfor sa du det ikke med en gang? Hvorfor lyve om russerne?
Russerne er den offisielle versjonen.
Det er det jeg skal si på pressekonferansen.
Tenk om folk fant ut at Vesten, vår store rollemodell -
- kan oppføre seg som bolsjevikene. Folk trenger klarhet.
- De gode, de onde. - Jeg er ikke "folk".
Jeg er kona di.
- Det er derfor jeg forteller deg det. - Hvorfor ikke fra starten av?
Det var en ordre. Jeg måtte holde det hemmelig.
Da vi møttes, så skulle du gifte deg, ikke sant?
Måtte du holde det hemmelig også?
Nei. Det måtte jeg ikke.
Jeg skammet meg.
Jeg er lei for det.
Vi må begynne på nytt. Annerledes.
Jeg vil ikke gå gjennom noe sånt igjen.
Er du sikker på at ingen så deg der? I Ralsko?
Bare etter revolusjonen, da jeg dro dit igjen.
Jeg ble fulgt av en russer fra ambassaden.
Volkogonov, tror jeg han het.
Nei, det er greit.
- Snakket du med Vlach? - Han svarer ikke.
Noen av dere mener nok at jeg burde ha forventet det.
Siden de skjøt mot meg på grensen. Men etter så mange år -
- forventet jeg ikke at KGB skulle bortføre meg i sentrum av Praha -
- føre meg til Øst-Tyskland i bagasjerommet i en bil -
- låse meg inne i en kjeller og avhøre meg -
- med metoder som tatt fra 50-tallet.
Jeg hevder ikke at jeg er noen slags helt eller martyr.
For min del er det kona mi.
Og jeg vil aldri glemme det hun gjennomgikk -
- både frivillig og ufrivillig på grunn av meg.
Hei.
Vlach.
Har du sett det? På TV?
Hører du meg? Han er tilbake.
Det går mye bedre enn jeg hadde forventet.
De sparket innenriksministeren, og det ryktes at du skal erstatte ham.
Det er ingen med rett erfaring som ikke er eller var i StB.
Alle er kompromittert, alle er politisk upassende.
Så når man ikke har noen med aktiv sikkerhetstjenesteerfaring -
- velger man passiv erfaring. Noen som led. Som deg.
Novák er statssekretæren. De kan forfremme ham. Han led også.
Ja, han er en kandidat. Men du er tungvekteren.
Novák fikk bare noen reprimander fra StB, mens du...
KGB, Viktor. Det er stort.
Pressen spør hva de avhørte meg om.
Si at du må snakke med statsministeren før du kan svare.
- Han har ikke bedt om å treffe meg. - Det vil han snart nok.
- Og hva skal jeg si til ham? - Jeg har noen ideer.
- Ett eller to mulige alternativer. - Alternativer...
Alternativer...
Folk her drømte om en slutt på løgnene.
Folk her drømmer om det samme som alle andre.
Mer penger i lommen. Alt annet er bare tull.
Så vi fortsetter å lyve.
Vi fortsetter å sørge for at de har mer penger.
Har du bedt om å få gjenopprettet statsborgerskapet?
Ja, det har jeg.
- Var ikke dette din idé? - Jeg liker ikke å lyve til kona mi.
- Eller at kona di fant ut at du løy. - Hva vet du om det?
Ingen ekteskap kan overleve uten noen velvalgte løgner.
Alle lyver, Viktor. Men vi gjør det som en del av jobben vår.
- Du er åpenbart ikke gift. - Ikke nå lenger.
- Jeg vil ikke skille meg. - Lyv, da.
Marie?
La meg gi deg fyr.
Takk.
- Hei. - Hei.
Takk.
- Jobber du på denne etasjen? - Jeg er fra andre.
Jeg jobbet for oberst Vlach, men han sa opp.
Så nå går jeg til skjønnhetssalongen i arbeidstiden.
Det er ikke bra når det gjelder arbeidsetikk.
Men du ser flott ut.
Jeg prøver. Jeg begynner å bli gammel, så jeg må.
Jeg er av den "gamle garde".
Der ser du. Jeg er av den nye.
- Uansett, jeg er Petr. - Miluska.
Pokker...
Takk.
Jævlene vendte det mot oss.
"Gentlemen"...
Selv ikke våre beste innen desinformasjon kunne klart bedre.
"Kidnappet og holdt fanget" -
- "av to russisk-snakkende menn" -
- "som sannsynligvis var KGB-offiserer."
Både utenriksdepartementet deres og KGB har benektet det.
Og hvem vil tro dem?
De kan like godt holde kjeft. De vet ingenting uansett.
Vil du ha?
Dessverre passer denne oppdiktede historien deres -
- godt sammen med hva galningen Patera gjorde mot ham den gang.
Og siden det kan bevises, gir det tullet deres mer slagkraft.
Ville dere ikke ha StBs største drittsekk på saken, da?
"Vær røff med Skala. Få ham til å pisse blod", sa du.
Det fikk du.
Jeg klandrer ikke deg, Vaclav.
Du er den eneste i landet som har visst hva vi gjorde fra starten av.
Jeg hadde fått dem til å gi deg en medalje.
Men da måtte jeg ha forklart kameratene våre i ledelsen -
- hva de ville gi deg den for. Og jeg tror neppe de ville like det.
At vi i alle år har forventet -
- fallet deres og at kommunismen ville gå i dass.
Jeg gir blanke i medaljene dine.
Jeg vil bare at du skal la meg være.
Det kan jeg dessverre ikke hjelpe deg med.
Den tidligere sekretæren din...
Jeg hører at hun kommer godt overens med statssekretær Novak.
Enten han eller Skala blir minister.
- Jeg trenger... - Jeg bryr meg ikke, forstår du?
La henne være.
- Jeg ville forvente... - Jeg har forventet ting i 20 år!
Og nå er det for sent.
Jeg burde ha pensjonert meg for lenge siden.
Jeg kunne ha viet de siste årene til Vlasticka.
"I det minste noe, om ikke annet." Det sa hun alltid.
Du er redd for å være alene, Vaclav.
Men du må innse at du alltid var alene.
Det er sånn det er i vår bransje.
Konene våre vet ingenting om oss.
Vi er de eneste som egentlig kjenner hverandre.
Så hvis du tror at jeg bare kan la deg være -
- med alt du vet...
- Det kan jeg ikke. - Truer du meg?
Nei, Vaclav.
Man truer ikke venner. Man forteller dem sannheten.
- Får jeg komme inn? - Så klart.
- Jeg ser at du er veldig opptatt. - Ja.
- Hei. En pakke Petras, takk. - 16.
Er ikke du fru Skalova?
Fortell mannen din at hele familien vår beundrer ham.
KGB avhører ham, og han sier bare: "Kona mi er helten."
Det likte jeg. Gjennomsnittsmannen hadde ikke sagt det.
Jeg begynte nesten å gråte, og det er ikke likt meg.
- Hils ham fra meg. - Ok.
- Ha det. - Ha det.
Sett deg inn.
Kom igjen.
Så det er sånn en forræder ser ut.
Hvorfor gikk du over til britene?
Fordi vi taper for øyeblikket?
Ikke "for øyeblikket". Definitivt.
Og ingen reserveplan kan hjelpe dere mer.
Så du hadde ikke dukket opp til møtet vårt i Ralsko?
Jeg ble truffet av en bil. Hva skulle jeg tro?
Annet enn at dere ville eliminere meg?
Hva fortalte du dem om oss? Fortalte du dem hva du virkelig er?
Se meg i øynene.
Jeg vet når du lyver. Det var jeg som lærte deg opp.
Hvorfor skulle jeg fortelle dem det?
Så de kunne sette meg i isolat som alle andre avhoppere?
Så de kunne avhøre meg til jeg ble gal -
- og så ikke tro meg uansett?
Nei, jeg fortalte dem ikke noe.
Så...
...de tror virkelig at en helt ren dissident -
- falt i fanget på dem?
Til og med StB trodde på det. Og de jaget deg som en rabiat hund.
Og at du ble beskutt med løsskudd på grensen?
En sterk livshistorie.
Tror du at jeg vil la deg servere det på sølvfat til britene?
Hvis dere dreper meg etter den pressekonferansen -
- vil det være åpenbart hvem som står bak.
Og hvis dere avslører meg -
- vil alle tro at det er desinformasjon for å sverte meg.
Kona di også? Er det det hun vil tro?
Du forelsket deg.
Jeg forstår. 12 år er 12 år.
"Vanen tar over for lykksaligheten."
Uansett, din lykke vil koste deg noe.
Britene vil få sin egen minister i deg.
Saken er at vi vil ha det samme.
Hva om jeg ikke er interessert?
Hva om jeg bare vender dere alle ryggen?
Hverken dere eller britene vil slippe ut sannheten.
Dere ville bare skade dere selv.
Nå?
Marie kan kanskje ikke komme hjem en dag.
Kanskje hun har et svakt hjerte og får infarkt.
Sånt skjer.
Gå, og tenk på det.
Uansett, du vil til slutt innse at du ikke har noe valg.
I og med at du nesten aldri spiller...
Hvis vi blir her, finner du nok et orkester.
Jeg vet ikke om de vil være interessert. Jeg er ikke 20 lenger.
Det burde ikke bety noe for en fiolinist.
Men det betyr noe for en kvinne.
Men du er Skalova. Det betyr noe.
Kralova betydde også noe.
Det var grunnen til at de ikke aksepterte meg den gang.
Hva er det?
Nå, hva er det?
Ingenting.
- Stopp her. - Ok.
- Jeg trenger deg ikke mer i dag. - Hvor henter jeg deg?
Jeg drar inn selv. Takk. God natt.
Det er godt.
Jeg foretrekker vilt.
Jeg håper det blir mye av det -
- når dere bygger opp demokratiet og velstanden.
"Dere".
Du var ikke akkurat fattig før revolusjonen.
Jeg tror ikke at noen egentlig var fattige.
Hvis du alltid spiste vilt...
Ok, ikke alltid.
En fyr jeg kjente, pleide å gi meg litt nå og da.
Hvem var det? Er han der fortsatt?
Jeg hører at han rømte til Vesten. Like før revolusjonen.
Det kan neppe ha lønt seg. Hva heter han?
Berg. Honza.
Det virker ikke kjent. Det burde det hvis han var en avhopper.
- Jeg har en liste. - En liste?
Vi har bruk for sånne folk.
Hvis de jobbet for Vesten, er de pålitelige og har erfaring.
Men de må ønske å komme tilbake.
I så fall jobbet jeg også for Vesten. Så du kan bruke meg også.
Han ble tatt ut av tjeneste en stund.
De mistenkte ham vel. Men det var en mappe han virkelig ønsket.
Så jeg...
Så bra.
Jeg ga ham den.
Så så jeg den aldri igjen.
Og Honza forsvant også.
Hvilken mappe var det?
En mappe på en tidligere ansatt som het Patera.
Jeg var nysgjerrig og kikket gjennom den.
Han ble satt på Skala-saken. Han som det skrives om i avisene.
Har du kontaktinformasjonen til denne Patera?
Han er savnet. Det var til og med på TV.
Og Berg jobbet også på Skala-saken?
Jeg tror det.
Det vet Vlach. Min tidligere sjef.
Folk har en tendens til å bli borte rundt Skala.
Men kjenner dere ikke hverandre?
Egentlig ikke.
- Jeg kjenner kona hans litt. - "Litt"?
Vi datet for lenge siden.
Men du er fortsatt bekymret for henne.
Jeg forstår ikke hvorfor Skala ikke vil ha vakter etter det som skjedde.
Sendte ikke du også livvakten din hjem i kveld?
Så klart du gjorde det.
Ingen har noe med hvem du treffer.
Hei.
- God morgen. - Hei.
- Får jeg komme inn? - Så klart.
- Har du spist frokost? - Nei.
- Kom inn. - Er Viktor hjemme?
- God morgen. - God morgen.
Nei. Jeg har sagt det én gang og sier det igjen.
Livvaktene er StB-folk.
Skal StB beskytte meg mot KGB?
- Jeg har fått nok av dem begge. - Jeg også.
Men jeg har aldri gjennomgått det du gjorde. Det har få.
Men dette handler ikke bare om deg. Det handler om Marie også.
Tror du ikke at jeg kan beskytte kona mi?
Føler du at du kan det? Det var jeg som måtte få henne ut av galehuset.
Petr...
Unnskyld.
Visste du at offiseren som hadde saken din før du dro, forsvant?
Det samme gjorde mappen hans.
Og en annen som prøvde å finne deg under revolusjonen, forsvant også.
- Er ikke det litt rart? - Hva prøver du å si?
Hva har det med meg å gjøre? Finn dem, da. Det er jobben din.
Du har latt StB komme for nærme.
Det er derfor innenriks- departementet er som det er -
- og russerne fortsatt oppfører seg som om hele stedet tilhører dem.
Det må ta slutt.
Jeg er enig.
Uansett, jeg må dra.
Forresten, sier navnet Vlach deg noe?
Oberst Vlach i StB?
Nei.
- Ha det. - Ha det.
Det er en fin dress.
Når statsministeren vil treffe meg, må jeg kle meg fint.
- Det var hyggelig. - I like måte.
- Ha det. - Ha det.
Dessverre er det ikke noe vi kan gjøre.
- Han vil bli minister. - Men...
Som sagt, ingenting å gjøre. Men ikke bli nedstemt.
Situasjonen er endret. Du er berømt nå.
Virkelig berømt. Du har masse tid. Unnskyld, jeg må legge på.
Ja?
- Jeg har bestemt meg. - Ok.
Bra, gutten min.
Det er noe rart med det hele. Med atferden hans.
Han har vært tilbake en stund nå -
- men jeg klarer ikke å slutte å tenke på det.
Du ville gi hva som helst for å få ham tilbake -
- og nå som han er tilbake, klager du. Vær glad mannen din er hjemme.
Jeg ønsker jeg hadde dine problemer.
Det er bedre å ikke vite visse ting. Du liker dem kanskje ikke.
- Bare kom over det. - Jeg vet det.
Jeg lurer stadig mer på om det ikke ville være bedre uten ham.
- Om jeg ville klare meg selv. - Ville du det?
Nettopp. Så det er bare snakk.
- Beklager så mye. - Ikke noe problem.
Han var en anstendig, ærlig og modig mann -
- som gjentatte ganger viste motet sitt lenge før revolusjonen.
Han var drevet av samme prinsipper, selv nå som vi er frie -
- og ville tøyle StB som innenriksminister.
Dessverre fikk han ikke fullført den oppgaven.
Visse krefter som vil opprettholde innflytelsen sin i dette landet -
- finner kanskje glede i det. Men for resten av oss er det et stort tap.
Dere ble begge ansett som kandidater for ministerposten.
Ville du akseptere den stillingen om du ble tilbudt den?
Under omstendighetene synes jeg ikke at det er passende...
- Sentralbordet. - Hei, det er Skalova.
Jeg trenger kontaktinformasjonen til oberst Vlach.
Det er dessverre ikke mulig, kamerat.
Dette er innenriksdepartementet, ikke et postkontor.
Jeg tror ikke at du forstår.
Navnet mitt er Marie Skalova. Mannen min er Viktor Skala.
Høres det kjent ut, "kamerat"?
Et øyeblikk.
Den Skalova?
Jeg sa at vi ikke kan gi ut den slags informasjon.
- Jeg skal si det til henne. - Ok.
Hei, det er Skalova.
Hallo?
Rehakova-gate 33.
Unnskyld?
Han vil ikke snakke med deg på telefon.
Vlach, Rehakova-gate 33.
Takk. Hvem snakker jeg med?
Ingen.
Nå kan dere alle dra til helvete.
Kona mi døde nylig, så...
Du vet hvordan det er.
Slå deg ned.
- Vil du ha noe? - Nei takk.
Du ser helt lik ut.
Jeg kjente faren din også. Jeg hadde saken hans på et tidspunkt.
Sånn var det.
- Jeg er ikke her på grunn av far. - Det innser jeg.
Faren din døde for ti år siden.
Og de døde er...
...døde.
Amerikansk. Giften er umulig å oppdage i en obduksjon.
Bare et hjerteinfarkt.
De klarer å utvikle det, men er for redde til å bruke det. Ikke vi.
Dette er ikke det jeg ønsket.
Hva ønsket du, da? Han hadde aldri latt deg være.
Trodde du at jeg skulle drikke kaffe med ham?
Det var unødvendig. Dere trengte ikke å...
Hva da?
Så du skammer deg for å si ordet.
Det opprører deg. Du er en av de anstendige.
"En anstendig, ærlig og modig mann som ofte viste motet sitt" -
- "lenge før revolusjonen."
Det var det du sa på TV. Så fortell meg...
Snakket du om Novak eller deg selv?
Ikke overdriv. Det er bare en rolle, ikke glem det.
Det er bra når en person sier sannheten høyt iblant.
Ja visst, hvorfor ikke.
Om det får deg til å føle deg bedre, hvorfor ikke.
Det er Plumlov.
Viktor var der som barn.
Dette er Viktor. Dette er meg.
Kjente dere hverandre?
Jeg kjente Viktor, ja.
En smart gutt.
Godlynt, bare litt svak fysisk. Det var mange av dem etter krigen.
Foreldrene hans døde under krigen.
Til slutt fikk han hjernehinnebetennelse og døde også.
Alle i det bildet døde.
Det kom stadig nye gutter, men...
Jeg klarte det ikke mer. Å ta hånd om dem.
Jeg skulle få barn selv -
- og vi trengte penger, så jeg søkte til StB.
Jeg var allerede i partiet, så...
Men jeg glemte aldri de guttene.
Og senere, da russerne kom og trengte -
- autentiske papirer for noen...
...papirer som hadde en historie...
Institusjonelle koblinger, fødselsregistre, barneskole...
I tilfelle noen gravde i det og så videre...
Noe som allerede eksisterte.
Jeg visste hvor jeg kunne få tak i det.
Jeg skulle ødelegge det, men...
MEDISINSK RAPPORT
Jeg bestemte meg for å beholde det.
DØDSATTEST
Når noen ikke har foreldre eller noen andre, som de guttene -
- så står man alene.
Og han som er alene, blir glemt. Perfekt. Skuddsikker.
Og av alle guttene der lignet Viktor mest på ham:
En ukrainsk tsjekker fra Sovjetunionen.
Mannen din.
Fra avlyttingen i din fars leilighet...
...visste jeg at du likte Prokofjev, så jeg tenkte -
- at han kunne gjøre et godt inntrykk om han tok med Prokofjev til deg.
Og jeg likte navnet på verket.
EN UKJENT GUTTS BALLADE
Selv ikke jeg vet hva han egentlig heter. Mannen din.
Jeg ordnet det falske for ham og noen andre ting også.
Det kalles en dekkhistorie.
Så alt skulle passe sammen og hele livet hans ville gi mening.
Jeg valgte til og med ei kone til ham.
Datteren til en kjent dissident. Det ser bra ut på CV-en.
En sånn person ser troverdig ut i Vesten.
Spesielt nå etter revolusjonen.
Han har fortsatt en stor fremtid foran seg.
Den ukjente gutten.
Jeg tror ikke noe på dette.
Tro hva du vil.
Du kom til meg, ikke motsatt.
Jeg kunne ikke bry meg mindre om dere.
Hvis jeg blir utnevnt og går tilbake til dere -
- vil jeg ha en garanti for at ingenting skjer med Marie.
Det er opp til deg.
Hun var i din hule hånd i 12 år. Kanskje det blir sånn igjen.
- "Min hule hånd"? Hun stolte på meg. - Da bør hun fortsette med det.
For ellers blir det et problem for deg.
Og dine problemer er våre problemer. Og vi tar hånd om problemer.
Du kan gå nå.
Glem kona. Jeg stoler ikke på ham engang.
Om noen dager er han i regjeringen. Det er alt som betyr noe akkurat nå.
Og det er viktig for ham også, selv om han later som noe annet.
Han er berømt nå og ønsker at han forblir det.
Det gjorde han alltid. Jeg kjenner ham.
Kjør meg, så kan du gjøre jobben din.
Hvorfor giftet du deg med ham om du trodde han var alkoholiker?
Nå er han ditt barns far.
Så klart... Jeg har et barn, så livet mitt er over.
Det er aldri for sent å begynne på nytt, mor.
Hører du dette tullet?
- Skill deg, da. - Vi er i det minste enige.
Si noe til henne, er du snill.
Hana...
Unnskyld.
Jeg skulle bruke dette til baking.
Men det betyr ikke noe nå.
- Jeg har aldri sett deg gråte før. - Ikke?
Jeg har grått millioner av ganger. Men i dusjen der ingen hørte meg.
Jeg kan ikke engang gråte mer.
Hva er det nå?
Jeg skal fortelle deg det en annen gang.
Bli sittende.
Det er nok til meg.
Jeg skulle ha vært på konserten nå.
Den begynte for lenge siden. Hvor har du vært?
Jeg kom bare for å høre om det er sant.
- Før jeg går til pressen med det. - Hva mener du?
Jeg snakket med oberst Vlach.
- Hva? - Jeg vet alt, Viktor.
Eller hva nå enn navnet ditt er.
Jeg håpet at du i det minste ville forsvare deg selv.
Kanskje at du ville si at han diktet det opp.
- Jeg var bare en linje på CV-en din. - Det er ikke sant.
Ja, det begynte som et oppdrag, men det var bare sånn det begynte.
Tror du virkelig at jeg bare latet som alle disse årene?
Du må vite at det er sant. Vi har vært sammen i 12 år.
Jeg vet ikke noe lenger.
Jeg vet bare at jeg ikke vil være med en mann som løy til meg hele livet.
Vent, Marie. Jeg kan ikke bare la deg gå sånn.
Om bare jeg fikk svi, hadde det vært greit, men...
Hvis du offentliggjør dette -
- selv om du ikke sa noe, men forlot meg -
- så vil de se på deg som en risiko.
De har folk som meg i hele Østblokken.
De lar deg ikke sette alt i fare. Du vet for mye.
De vil drepe deg. Forstår du det?
Som de drepte Petr?
Hva?
Du var involvert i det også.
Nei.
Jeg sverger. Det må du iallfall tro.
Marie?
Vi kan prøve å fikse dette.
Finne på noe. Jeg har muligheter nå, innflytelse.
Vi kan prøve å spille dem ut sammen.
Jeg vet ikke engang hva du heter.
PRAHA, VÅREN 1990
...demokratiet har bare et fundament når vi har hatt vårt første valg.
Vi kan bare stole på at borgerne våre vil bekrefte -
- at kursen vi satte i november 1989, er den rette.
Og det blir den jeg gradvis vil iverksette -
- så landet vårt blir fritt igjen, og viktigst av alt: uavhengig.
- Vil du åpne StB-arkivene? - Håper du å forbli minister?
Beklager, jeg må gå.
I morgen kl. 08.00.
Takk.
- Det er veldig godt. - Det kan trenge mer salt.
Bare litt.
- Skal du ikke spise igjen? - Jeg er ikke sulten.
- Eller har du ikke lyst å spise? - Begge deler.
Blir du med meg til konferansen i Paris?
Hva skulle jeg gjøre der?
Du ville være der med meg, som kona mi.
Du kan handle litt.
Jeg har allerede alt.
Tekst: Kay Morten Magelie www.sdimedia.com